ЗДРАВЕЙ, АНН (Преди "Зелените покриви")
Бягай през полята! Пръскай сълзи във вятъра!
Подгони с поглед водоцветната птичка към небето!
Попаднеш ли в студения дъжд, спомни си...
...за слънчицето, скрито в пазвата ти!
Затова, не се тревожи! Всички са такива.
У всеки се крие семето на светлината.
Някой ден ти също ще потърсиш щастието.
Тъгата се ражда, за да опознаеш радостта.
Очаква те искряща утрин!
Към Мерисвил
Кейти Морис е... Кейти Морис е...
След дълго въздържание...
...Бърт отново се пропи.
А любимият шкаф на Анн беше потрошен.
Пак ли... се напи... Бърт?
Защо? Защо се напи?
Защо се напи?
Защо? Защо?
Кейти... Горкичката моя Кейти...
Кейти!
Добре си, нали?
Радвам се.
Кажи нещо!
Отговори!
Свърши се.
Уволниха ме.
Как така...
Уволниха ме.
Нямам работа!
Всичко свърши.
Край със семейството ни.
Помогни ми да почистя!
Лельо?
Поне да разчистим счупените стъкла.
Децата ще се наранят, ако ги настъпят.
Добре, че момчетата не се събудиха от шума.
А? Татко пак го уволниха?
Какво е "уволниха"?
Значи, че няма работа.
Значи ще стои с нас по цял ден!
Щом няма работа, значи няма пари!
Ако нямаме пари...
...няма да имаме ядене.
Няма какво да ядем?
Хляб?
Нито месо, нито яйца...
Дори масло за лампата. Съвсем нищо.
Тъкмо мислех, че започна постоянна работа...
...но пак стана какъвто си беше.
Как ще живеем? Не знам.
Ако нямаме лампа, как ще ходим в тоалетната през нощта?
Ще трябва да вървим през тъмното.
Няма страшно, Хари.
Анн, и ти се приготви!
Не знам дали ще мога да изхраня собствените си деца.
Няма как да отгледам и теб.
Мен... мен...
...в сиропиталище ли ще ме пратиш?
Не знам.
Може да се наложи.
Оттогава минаха 4 дни.
Бърт не излезе от плевнята.
Какво означава това?
Чувам го из целия град.
Бърт Томас е бил уволнен.
Ама разбира се, лельо.
Той ме преби.
А дали нямаше причина да те набие?
Права ли съм?
Г-жо Минтон, въпреки че сте права...
...ако пак наема човек, нападнал началника си...
...ще дам лош пример на другите работодатели.
Значи, управителя на железопътната компания...
...съзнателно обрича цяло семейство да умре от глад?
Да умре от глад? Преувеличавате.
Преувеличавам ли?!
Вече няма човек в града, който би наел Бърт след тази случка.
Семейството му със сигурност ще умре от глад.
Самият Бърт не ме интересува, но какво ще стане с жена му и Анн?
Който разплаче Анн, заслужава да гори в Ада!
Забрави ли вече?
Кой ти зае пари преди 30 години, когато нямаше пукнат грош?
Ако не го бях направила, щеше ли да станеш управител?
Щеше да си бъдеш бедняк.
Разбирам Ви, г-жо Минтон.
Ще направя каквото мога.
Добър ден!
Г-жо Минтон...
В момента Анн е навън.
Съжалявам, но не идвам при Анн.
Къде е Бърт?
Затворил се е в плевнята и не ще да излезе.
Бърт, там си, нали? Влизам!
Смърди! Пак ли пиеш?
Прости за натрапването.
Нося ти добра и лоша новина.
Започвам с лошата.
Дължимата ти заплата отиде за разходи по лекуването на Франклин.
Не ми хъм-кай!
Ти му причини това.
Осъзнай се малко!
Сега, добрата новина.
Стягай си багажа! Отиваш в Мерисвил.
Мерисвил?
Железопътната компания има свободно място там.
Помолих ги да те вземат.
Заплатата ще е наполовина по-малка...
...но поне компанията ще те остави на работа.
Какво? Не ти ли харесва?
А, не.
Изненадан съм.
Наистина е добра новина.
Значи нямаш забележки?
Никакви.
Обаче...
От днес нататък ти забранявам да пиеш.
Иначе, ще си взема обратно добрата новина.
Разбрах! Разбрах!
Няма да пия.
Кълнеш ли се?
Заклевам се.
Ами, г-жо Минтон...
...просто не знам... какво да...
Задръж си думите!
Трябва да благодариш на Анн.
На Анн?
Направих го заради Анн.
Това дете носи кураж на хората.
Не бива да страда.
Гледай добре да го запомниш! Ясно?
Напускаме къщата!
Напускаме...?
Местим се.
Местене?
Местим се от къщата?
Правилно.
Как така?
Освен, че те уволниха, сега ще ни изхвърлят?
Нищо подобно!
Г-жа Минтон ми е намерила нова работа в Мерисвил.
Наистина ли?
Да. Там има свободна къща.
Къща...?
Утре ще идем да я видим.
Но така или иначе, отиваме в Мерисвил.
Това е единствения начин да оцелеем.
Искат да започна работа там по-скоро.
В четвъртък се местим. Приготвяй се по-бързо!
Четвъртък...
Значи имаме 3 дена?
Ще се местим с толкова малки деца...
Защо нямахме по-мирен живот?
Ако той не се беше напил, това нямаше да се случи.
Обаче...
Слава Богу!
Поне си има работа.
Къде е Мерисвил?
Ще може ли пак да ядем телешко?
Откъде да знам?
Да си събираме багажа!
Имаме три дена.
Какво ще правим с Анн?
В сиропиталище, нали?
Защото не е от семейството.
Ура!
Ще се разделим с плашилото-вещица!
И аз нямам търпение да махна от вас!
Мен ще ме... изоставят.
Ще отида в сиропиталище.
Анн Шърли!
Да!
Анн Шърли!
Да!
Кейти, трябва да се сбогувам с теб.
Също с Ной и Локинвар.
Анн! Иди да помогнеш да изчистите плевнята!
Почакай ме тук!
Г-жа Томас тук ли е?
Кой е? Отворено е. Влезте!
В момента съм заета?
Много време мина, Джоана.
Помниш ли ме още?
Да... Джеси.
Това беше Джеси. Стара приятелка на Берта, майката на Анн.
Последно се видяхме на погребението на Берта и Уолтър, нали?
Ти държеше тяхното бебе, Анн.
Оттогава минаха шест години.
Там често пиехме чай заедно.
Тримата - Берта, аз и ти.
Берта постоянно те хвалеше.
Че си добра домакиня и много работна.
Говореше така и за теб.
Наричаше те "най-добра приятелка".
Бяха много мили хора...
И Берта, и Уолтър.
В този шкаф Уолтър държеше любимите си книги, нали?
Да.
Значи си го запазила. И е пълен с посуда.
Какви спомени!
Берта и Уолтър слагаха тук най-любимите си книги.
Щом вземеше книга, първо четеше стихове на бебето Анн.
Анн знае ли това?
Бърт продаде всички книги.
На семейството са нужни пари, а не книги.
Чух, че ще се местите.
Затова имам молба към теб.
Молба?
Да осиновя Анн.
Още си спомням думите на Берта:
"Искам да дам топъл дом на Анн."
"Да й готвя сладкиши и да й чета книги."
"Всичко, което ще я прави щастлива."
Това бяха последните думи на Берта.
Искам да направя за Анн онова, което Берта не успя.
Преди 6 години дъщеря ми почина от грип.
Бях изгубила надежда, че ще отгледам дете.
Но сега е различно.
Искам да дам топъл дом на Анн.
Заради обичаната от Берта Анн.
Май съвсем ясно се вижда.
Тази къща въобще не е топла.
Постоянно се държа лошо с момичето.
Не си виновна, че животът ти е труден.
Не се самообвинявай!
Затова, Джоана...
Моля те! Дай ми Анн!
В този момент Джоана искаше да изкрещи:
"Вземи детето!"
"Дай й истинско детство, докато има време!"
Няма да ти я дам.
Отглеждам я от 6 години.
Имам нужда от нея.
Как ще си върша работата без нея?
Този дом й е предостатъчен.
Чичо, какво правиш?
Изхвърлям ненужните предмети.
Каруцата не може да вземе всичко.
Чичо...
Какво?
Аз ненужен предмет ли съм?
Ще ме пратите ли в сиропиталище?
Не, ще дойдеш с нас.
Нямам намерение да те пращам никъде.
Обещах на Елиза да те пазя.
Чичо, благодаря!
Нали не сънувам?
Разбирам.
Извинявай, че те помолих, без да взема предвид чувствата ти.
Тогава...
Ще може ли поне да видя Анн.
В момента... е навън.
Ясно.
Джоана, всичко хубаво!
Лельо, някой дойде ли?
Гости ли?
Не ги познаваш.
Чичо обеща да вземем шкафа и да дойда с вас.
Каква съм късметлийка!
Кейти, ти ме разбираш, нали?
Изморена ли си?
Тогава аз ще събера приборите.
Ти си почини!
Угризението се бе забило в сърцето на Джоана като парченце стъкло.
Болката не изчезна дълго след това.
Време е да се сбогуваме с къщата.
Къщата, в която Елиза ми четеше книги.
Хайде, качвай се!
Качвай се!
Уф! Сбогувам се с гората, прозорците и комина.
Тръгваме.
Г-жо Минтон?
Бабо!
Тръгваш надалеч, нали?
Анн, тук съм да се сбогуваме, затова слушай:
В живота се редуват хубави и лоши неща.
Нещата не винаги стават както ги искаме.
Обаче, ти го каза:
Дори нещо да не се получи, може друго, по-хубаво, да последва.
Колкото трудности има, толкова и радости.
Анн, очаквай божията благословия!
И теб те чакат хубави неща, бабо.
Разбира се.
Утре ще се случат хубави неща.
Хайде, тръгвай!
Бъди жива и здрава!
Ти също, Анн!
С "е" след "Анн".
Сбогом, Болингброк!
Сбогом, град на татко и мама!
Сбогом! Сбогом!
Каруцата пътуваше към нов град.
Какво ли я чака отвъд снежно-белият път?
Анн си представяше новото утро.
Хайде на разходка! Изпъчи гърди и превали хълма!
Нека и енотите, и лосовете, всички да дойдат!
Препънах се на пътя и паднах сред глухарчета.
И там открих четирилистна детелина.
Иха, иха, иха-ха, ама че късмет!
Ох, бо-бо-бо-боли, боли! Как боли!
Иха, иха, иха-ха, до-до-добре съм си!
Нека идем още по-далеч!
И да запеем песничка!
Да! Парадът няма край.
В новата къща Анн получава собствена стая.
Във възторга си, тя несъзнателно съсипва четката за зеленчуци на Джоана.
За наказание й се карат и я пращат по задача.
Така Анн среща едър, брадат мъж.
Следва "Здравей, Анн", епизод десети:
Загадъчният яйчар
До нови срещи!
Превод: Сайрон Кордин